Bedst på www.NXTGN.org
Gisborne. Tag en fugl.
Vis nu lidt ømhed. Den lille stakkel ...
Poetisk, ikke sandt? Fuglen i bur ...
Et bevinget væsen, som er helt i min vold.
Det kan jeg lide. Apropos skønhed i bur ...
— Hvornår gifter du dig med Marion? — Når tiden er inde.
Vær ikke så fordringsløs. Hvordan lyder jeres aftale?
Vi gifter os, når kongen er tilbage.
Når kongen kommer ...
— Jeg har nyheder til dig. — Hvilke?
Af og til fodrer jeg dem ikke. Grusomt, men så synger de bedre.
— Hvilke nyheder? — Men Gisborne dog ...
— Jeg hader hulen! — Det bliver regnvejr. Der er tørt.
Der er mørkt, og du ved ... rædsomt.
— Vi stemte, Much. — Du tabte. Fem mod en.
Jeg burde have to stemmer, for jeg afskyr hulen.
Tre, forresten, for jeg afskyr virkelig hulen.
Jeg hader flagermus! De er ligesom rotter med vinger.
— De laver lyde, man ikke kan høre. — Hvad er meningen med det?
Tænk, hvis der fandtes lyde, ingen kunne høre-
-bortset fra dig. Sådan har jeg det.
Jeg ser fornuft, hvor andre ser dårskab. Ligesom flagermusen.
Jeg trækker det tilbage. Jeg kan lide flagermusen.
Flagermusen er min ven. Den forstår mig.
— Hvad var du så længe om? — Godt gjort!
Brød! Udmærket.
Hold op!
Will? Hvad er der med dig?
Kongen kommer.
— Richard? Til England? — Det er ikke et rygte, John.
— Thornton hørte Gisborne sige det. — Til England ...?
— Han passerer forbi her. — Kongen? Til Nottingham?
Det er vel godt? Kongen! Det her er en god dag.
— Vi har brød, og kongen kommer. — Hold kæft.
Nej! Det her har vi ventet på! Sheriffen og Gisborne bliver afsat.
— Derefter kan vi alle flytte hjem. — Vi er fredløse!
— Robin vil selvfølgelig benåde jer. — Will?
— Storartet! Vi burde feste! — Hold kæft!
— Will ... — Vores bønner er jo blevet hørt!
Fortæl.
Sig det nu.
— Når kongen kommer tilbage ... — ... vil Gisborne ægte Marion.
— Hun vil aldrig samtykke. — Brylluppet står på lørdag.
Marion. Sir Edward ...
Jeg har gode nyheder. Der er sket noget. Nej ...
— Hvad gør du? — Hvad tror du ...?
Sir Guy!
Undskyld. Jeg ville bare feje benene væk under dig.
Følger du med til Locksley? Jeg har noget at vise dig.
— Lady Marion. — Thornton!
Kom, jeg vil vise dig noget.
Jeg vil vise dig det her.
— Min formue. — Hvad betyder det her?
Det betyder alt.
Det betyder, at jeg er velstående. Jeg kan forsørge dig.
Jeg er en mægtig mand. Sheriffen, jeg og prins John ...
Det betyder, at jeg er af god byrd.
Ætten Gisborne har en stolt historie.
Jeg ser frem til at holde ætten levende —
— med dig som min hustru.
Noget har ændret sig.
Kongen er på vej hjem.
Mary, Thomas! Kom nu. Vi har meget at lave.
— Jeg er ked af det, Robin. — Fortæl alt, hvad du ved.
Kongen kommer på lørdag, og brylluppet skal finde sted her.
De skal udsmykke kirken.
Forsøg at huske, hvordan det var, da jeg var på korstog.
Gisborne var syg, påstod han.
Men han tog til det Hellige Land for at dræbe kongen.
Jeg ønsker, at du havde ret, men han var her. Han var faktisk syg.
— Men ingen måtte se ham! — Feber, smitte ...
Men lægen kom hver dag, og jeg lavede mad til ham.
— Lægen gav ham den. — Hvem var den læge?
Han hed Pitts. Han bor i Nottingham, på Battly Street.
— Men Robin ... — Brylluppet må ikke finde sted.
Besøg ikke mit hus, før det tilhører mig igen.
Guy ville vise, hvor rig jeg bliver som hans hustru.
Viste han dig lidt nips, for at du skulle gifte dig med ham?
— Jeg lovede at gifte mig med ham. — Han truede dig.
— Jeg skulle bevise min loyalitet. — Et sådant løfte gælder ikke.
Tror du, at Guy godtager, at jeg trækker mig?
Får han at vide, at jeg er Nattevægteren, lider jeg og min far.
Hvorfor bruger du din far som undskyldning for intet at gøre?
— Min far behøver mig. — Uden ham havde du måttet vælge.
Godt. Jeg træffer et valg. Jeg vælger at ægte Gisborne.
— Er det, hvad du vil høre? — Jeg vil tage mig af det her.
Jeg skal afsløre hans løgne og forræderi.
Gør det ikke endnu værre, Robin! Han har visse kvaliteter!
Hans følelser for mig er ægte. Han har rigdomme og tryghed ...
Hvilken rigdom? Du er Nattevægteren!
Du skal stjæle fra Gisborne og give til de fattige!
— Sig ikke, hvad jeg skal gøre. — Robin!
Se på mig. Jeg vil tage mig af det her.
Robin! Ser du ikke, at Marion bliver oprørt?
Jeg skal til Merton. Klarer du dig?
— Har du en plan? — Sheriffen har en plan.
Han vil myrde kongen. Han vil ikke miste grevskabet.
Merton er loyal over for mig og kongen. Han hjælper mig.
Og mit giftermål ... Jeg er nødt til at gøre det.
En mand skal beskytte sin konge. En mand skal kæmpe for sin konge.
— Jeg ville beskytte jer begge. — Det ved jeg godt.
— Men jeg har min egen plan. — Hvilken? Nattevægteren?
En sidste tur for at gøre giftermålet behageligere.
Du er mit et og alt. Det ved du godt.
Jeg gifter mig med en, jeg ikke elsker. Der er værre skæbner.
Og jeg er glad for og stolt af, at du er min far.
Min vidunderlige, ærefulde far.
— Battly Street ... — Ja, lægen bor her.
Herre! Der er fri bane.
— Lægen er på vej. — Lad os se, hvad han har at sige.
Vi tilbringer vores liv med at gemme os i skyggerne.
Vi har vænnet os til det. Det bliver sært, når det er overstået.
Når Gisborne falder, får Robin sin titel tilbage, og jeg får Bonchurch.
— Robin! — Hvad vil du lave, Allan?
Jeg? Jeg skal bo på mit gods.
Tjenere og hele baduljen ... Og du?
— Jeg bliver vel snedker. Træ ... — Der er Pitts.
— Jeg har ingen værdier. — Fortæl om tricket.
— Du behandlede Gisborne i fjor. — Du er Robin.
— Fortæl om tricket. — Der var intet trick.
— Hvilken sygdom led han af? — Feber, noget smitsomt ...
— Ubalancerede kropsvæsker. — Lyv ikke!
Han var meget syg.
Jeg har ikke tid til det her. Fortæl sandheden.
Du er fredselskende. Det har jeg hørt.
Du vil ikke gøre mig fortræd.
Du troede, du hjalp Gisborne, men det var forkert.
Det her er forræderi. Indrøm nu, så lægger jeg et godt ord ind for dig.
Jeg beordrede karantæne. Tjenerne lavede mad til ham.
Jeg sad der i en time, spiste maden og bragte de tomme fade tilbage.
— Du er et fjols. — Jeg mente det vel.
Han var i det Hellige Land og forsøgte at dræbe kongen.
Det anede jeg ikke. Tilgiv mig. Hvad kan jeg gøre?
Herre! Soldater!
Jeg forventer, at du står frem og vidner.
— Over for kongen. — Tror du, at jeg ...? Ja.
En klog beslutning.
Marion? Marion?
— Lyset brænder, men der er tomt. — Som Much ...
Meget morsomt.
— Hvor er hun? — Måske er hun flygtet?
Ikke Marion. Hun er ikke typen, der flygter.
— Vi kommer tilbage i morgen. — Det kan vente.
Jeg ved, hvor hun er! Hun stjæler Gisbornes penge!
Sir Guy! Nattevægteren!
Åbn! Du slipper ikke væk.
Giv mig en økse. Stil jer under vinduet.
Nu skal vi lege, Nattevægter!
Må jeg være med?
Locksley! Har du hørt nyheden? Jeg skal giftes med Marion.
Jeg vil tænke på dig på bryllupsnatten.
— Tag pengene! — Jeg har dem.
Fart på! Godaften, mine herrer.
Split jer op i mindre grupper. I ved, hvor vi skal mødes.
Nu har jeg dig.
Hvad er det, du laver? Nattevægteren bliver din død.
Jeg skal nok holde op. Det går ikke, når jeg bor på Locksley.
Du behøver ikke tage dertil. Du behøver ikke gifte dig.
— Jeg har intet valg. — Jeg har alle nødvendige beviser.
Jeg har fundet lægen. Han går med til at vidne.
Han behandlede ikke Gisborne, for han var i det Hellige Land.
Vil han vidne?
Er det sandt? Tak. Jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke dig.
Du kommer sikkert på noget. Kom nu.
— Robin ... — Marion?
— De er ikke i syne. — Jeg forstår det ikke. Hvor er de?
John? John!
Jeg tager hende. Sådan.
— Gisborne huggede hende i maven. — Det er bare et overfladisk sår.
Vi skal bruge en tør seng. Hun skal blive tør.
— Hent en fakkel. — John? John!
Jeg behøver rent vand til såret.
— Har du vin mod smerten? — Javist.
— Det er ikke dybt. Hvad brugte han? — Jeg ved det ikke.
En dolk.
— Kan du mærke det her? — Skal du virkelig trykke der?
Jeg er nødt til at se indeni. Vin.
— Det vil gøre ondt. Er du tapper? — Gør det.
Fortsæt med at trække vejret.
Vil hun klare sig?
Jeg er nødt til at sy. Giv mig en nål.
Nålen er tyk og stump. Er du parat?
— Du får det til at lyde herligt. — Giv mig den.
Se her! Fine sager!
— De andre venter på os. — Ja ...
Tænker du det samme som jeg? Hvordan ved du, hvad jeg tænker?
— Jeg tænker ikke som dig. — Det burde du gøre.
Tror du, at Robin behøver os, når han er lord igen?
Much får sit gods, men hvad får vi?
— De fattige skal have det. — Det er jo os!
Vi er fredløse, ikke? Vi havde job —
— men nu har vi ingenting. Vi er de fattige.
Ved du, hvad det her er? Vores fratrædelsesløn.
— Føles det godt? — Ja. Tak, Djaq.
Undskyld. Jeg troede ikke, at du ville være så tapper.
— Har Allan og Will vist sig? — Nej.
Den dårlige nyhed er, at du er blevet dolket.
Den gode nyhed er, at du slipper for at gifte dig med gerningsmanden.
Når kongen kommer, står jeg frem. Han stoler på mig og lader mig tale.
Jeg fremlægger beviserne, lægen bekræfter dem. Gisborne er færdig.
— Bliver han hængt? — Ja.
Marion, han ville tvinge dig til at ægte ham.
— Han ville dræbe kongen og dig. — Hængning er altid forkert.
Hvad er der? Fortæl.
— Du føler noget for ham. — Han er et menneske.
— Næppe. Han påvirker dig. — Påvirker mig ...?
— Han sagde det, og han havde ret. — Bliv voksen.
I morges, da du troede, at du skulle giftes —
— var du glad for din skæbne.
Hans kvaliteter og oprigtige følelser ...
— Jeg forsøgte at være tapper. — Hvorfor?
— Det her med Nattevægteren ... — Hvad mener du?
Jeg gør det samme som dig, bare mere gennemtænkt.
Du burde have lært det nu! Du bliver hele tiden pågrebet —
— eller knivstukket eller forlovet! Bliv hjemme og brodér!
— Det mente jeg ikke. — Tilmed min gamle, svage far ...
— ... støtter mig mere, end du gør. — Marion, du skal sove.
Vil Marion mon spise noget? Hvad spiser piger?
— Særlig pigemad. — Du ved, hvad jeg mener.
— Spørg hende selv. — Hun sover. Hun ville ikke vågne.
Virkelig? Stadig ...?
— Vågn, Marion. — Hun skulle jo sove.
Det her er ikke søvn. Hendes krop lukker ned.
Hun har fået indre skader. Jeg er nødt til at åbne såret.
— Jeg har det dårligt ... — Jeg skal bruge rene instrumenter.
— Hvilke instrumenter? — Bliv her. Jeg skynder mig.
Lad hende ikke falde i søvn.
Marion? Marion? Marion!
— Er hun vågen? — Knap og nap.
Skal hun have æg eller bacon? Hun får ikke begge dele.
Bed til din gud og til min. Hun er ved at dø.
— Dø? Hvad mener du? — Jeg genkender ansigtsudtrykket.
Åh ... Hvad skal vi gøre?
Jeg skal bruge varmt vand og rene instrumenter. Knive.
— Javist ... — Mal det her til en fin pasta.
Javist, straks ...
Jeg burde tage hjem. Far er nok urolig.
— Alt har sin tid. — Jeg er til besvær.
— Ja, det er du. — Du skal sige nej.
Og du skal være hjemme og brodere.
Her er pastaen, og instrumenterne er på vej ...
... og Djaq er på vej ...
— ... og jeg er sikker på, at ... — Sikker på hvad?
"Jeg er sikker" er beroligende, men ikke i dette tilfælde.
Jeg er sikker! Men Djaq er meget ...
— Djaq er hvad? — Jeg skal nok tie stille.
— God idé. — Ja, nu går jeg.
Drik det her. Det hele.
— Much ... — Han mener det godt.
Hvad kan Djaq have sagt til ham?
Det ser ikke godt ud, vel?
— Fortæl. Jeg vil høre sandheden. — Det ser måske ikke så godt ud.
Løft hovedet.
Jeg skærer dig op. Finder jeg skaden, syr jeg den sammen.
— Hvordan er mine chancer? — Lig nul, hvis jeg ikke gør det her.
Min far behandlede sårede på slagmarken.
— Han sagde: Lyv aldrig for en såret. —Eller: Lyv aldrig for en døende?
Det sagde han også.
Lyv aldrig for en døende mand.
Du skal ikke dø, og jeg har aldrig løjet for dig.
Tag dig sammen. Vi har aldrig talt sandt til hinanden.
— Vi skal ikke skændes nu. — Det bestemmer du ikke.
Du kan ikke være særlig syg.
Jeg mener det. Vi har aldrig sagt sandheden.
Jeg kalder dig for tåbe, men jeg mener helt.
Jeg kritiserer dine handlinger og efterligner dem som Nattevægteren.
Jeg skælder Robin Hood ud ...
Tys ikke på mig. Det her kan være mine sidste ord.
Nej. Sådan må det ikke være!
Vi skal være sammen. Jeg burde ikke have forladt dig.
Det var forkert af mig at gå i krig.
Du havde ret. Jeg ville vinde ære.
— Men den er ikke på slagmarken. — Var du blevet, havde du fortrudt.
Ikke så meget som jeg fortryder, at jeg rejste og mistede dig.
— Jeg burde ikke være rejst, Marion. — Robin.
Jeg elsker dig, du elsker mig, alle elsker hinanden. Drik vinen.
Løft hovedet.
Hold fast i hende, Robin.
— Herre? — Jeg kan ikke nå ind.
— Herre? — Tryk her. Stands blødningen.
Jeg klarer det ikke! Jeg har hverken uddannelse eller instrumenter.
— Much! Sæt fingeren her! — Skal jeg ...?
— Jeg henter lægen. — Det når du ikke.
— Her? — Ja!
Her har vi den! Den nordlige vej!
Skal vi gå tilbage til hulen eller ud på eventyr?
— De skal måske bruge vores hjælp. — Hvorfor? De slap jo væk.
Hvor blev din far og bror af?
— Scarborough. Min tante Annie. — Nå ...
Hende ville jeg gerne møde. Hvad siger du?
Ved du hvad? Robin under os det her. Han vil have, at vi har det godt.
— Pitts! Pitts! — Hvad er der?
Jeg behøver hjælp. Min ven er blevet knivstukket. Hun dør snart.
— Kom med hende. — Det går ikke. Du skal komme med.
— Hvor er hun? Jeg må vide ... — Vi skal af sted nu.
Jeg henter mine ting.
— Fart på! — Bare rolig. Alt er under kontrol.
Skynd dig! Fart på!
Skynd dig!
Undskyld. Bandage ...
— Skal jeg bare trykke her? — Ja, det er alt, hvad vi kan.
— Bør jeg kunne mærke hjertet slå? — Ja.
— Hold op! Du gør hende ondt! — Tro mig, hun mærker intet.
— Mærker du noget? — Kom nu, Marion!
Vil du ikke nok ... Ja!
— Priset være Allah! — Priset være Allah!
— Hvordan gjorde du? — Sæt fingeren tilbage igen.
Det kan ske igen. Hvor er lægen?
Much! John!
— Hvordan har hun det? — Hun lever.
— Du skal redde hende. — Alt hviler i Herrens hænder.
Giv hende dette sovemiddel. Læg lidt på hendes tunge.
Hun blev stukket nær leveren. Jeg syede blodåren sammen.
— Er du uddannet? — Lidt.
— Du har nok reddet hende. — Hun har reddet hende.
— Tillader du, syr jeg såret sammen. — Udmærket. Gør det.
— Har du rene nåle og ren tråd? — Javist.
Hav mig undskyldt.
Hvad har jeg gjort ...?
Much! John! Til våben!
Hvis jeg ikke tager fejl, ankommer sheriffen og Gisborne om lidt.
Vi bliver omringet.
— Hvad? Vi er nødt til at flygte! — Jeg kan ikke flygte.
— Marion. — Vi flygter ikke.
Vi er fanget i en hule. Vi dør!
— Ja. — Gode Gud ...
Allan ... Hvor er Allan? Og Will? Hvor er de?
Jeg troede, at jeg skulle dø foran pejsen hjemme i Locksley —
— og ikke i skoven i en bedrøvelig hule!
Much! Lad mig tænke!
— Du ... — Hvad forventede du?
At Gisborne ikke vidste, at nogen ville spørge?
At vi ikke havde en plan? Den her komedie er overstået.
— Din ven er død. — Død?
Død.
Det gør mig virkelig ondt, Robin.
Marion. Marion ...
Jeg elsker dig. Jeg burde have sagt det.
Hvorfor sagde jeg det aldrig? Jeg elsker dig.
Marion, jeg elsker dig.
Marion ...
Robin! Hallo, Robin?
Kom ud! Hvor gemmer du dig?
FORTSÆTTES ...
Bedst på www.NXTGN.org
Tekster: Peter Buhl www.sdimedia.com